Христо Радевски
Пияното зайче
Народна шега

chitanka.info

Веднъж през храсти и трънак

от гости у чича̀ си

игриво зайче — смел юнак —

се връщало дома си.

А вече сипвало зора,

когато морно спряло

до някаква си канара

и свито в миг заспало.

В туй време минал там лъвът

с лъвицата.

И в здрача

те зърнали сред своя път

заспалото юначе.

И рекъл свъсеният лъв:

„Това какво е — залък!

А залък, то се знай, такъв

за двама ни е малък.

Затуй предлагам да решим

това с достоен жребий:

оттук да се отдалечим

във две посоки с тебе.

След туй ще хукнем нанасам

и който пръв дотича —

закуската, що падна нам,

на него се обрича.“

Така и сторили.

Ала

летейки с всички сили,

по грешка в твърдата скала

главите си разбили.

И паднали сред локви кръв

два трупа край скалата —

големият и гривест лъв

с лъвицата зъбата.

А зайчето между това

събудено трепери,

в лъвицата и във лъва

замаяно се звери.

И казало си то тогаз

пред страшната картина:

— Какви ли ги не върша аз,

кога излишно пийна!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.